-----------Afterwards----------
Adaptarea Bubuloimare
Lebaduta.
Vino aici.
Vino la mine.
Frumoasa lebada.
Haide.
Vino la mine, dle Lebada.
O sperii.
Ajutor!
Du-te si cheama-mi parintii! Du-te!
L-am omorat.
L-am...
Vai...
Nathan!
Isuse!
- Unde-i Claire? - Suna la urgente!
- Nu stiu ce s-a intamplat. - Ea unde e?
- A aparut dintr-o data. - Nathan...
Crezi ca ma poate auzi?
Unde-i Claire?
Unde e?
O s-o caut mai tarziu.
Murisem.
Vreau sa spun ca
eu chiar murisem.
Serios.
Povesteste-mi.
Cum e sa fii mort?
Ma detasasem.
Era ca si cum as fi iesit din corp.
Trupul meu zacea acolo, iar eu...
eu zburam.
Pluteai?
Da.
Am auzit cainele si o femeie tipand.
Erau panicati in jurul meu si...
apoi am auzit zgomotul acela.
Era ca un fluier.
Un fluier foarte, foarte tare.
Am vazut o lumina.
O lumina?
Da.
Era vie.
Era vie de parca m-ar fi asteptat.
Am fost in lumina.
Ma simteam bine.
- N-ai vrut sa te intorci? - Nu.
Dar te-ai intors.
Da.
De ce te-ai intors?
Pur si simplu.
Ceva te-a facut sa te intorci.
Te retinea ceva?
Da.
Ai vrea sa auzi despre Isus Hristos?
Incepem.
Ai vrea sa auzi de Isus Hristos?
Scuzati-ma, ati vrea sa auziti de Isus Hristos astazi?
Ati vrea sa auziti de Isus Hristos?
- Bine. - Va multumesc frumos, dle.
Ati vrea sa auziti de Isus Hristos? O zi frumoasa.
Ati vrea sa auziti de Isus Hristos?
Ce l-a facut sa se intoarca?
Vrei sa ne spui?
Nathan?
Vireaza dreapta...
Nu-si revine.
Lasam...
Viteza 220 noduri.
Inaripatii sunt depasiti.
Zboara sus! In sus, in sus!
Viteza! Viteza!
La naiba!
Nu!
Din cei 45 de pasageri aflati la bord,
9 apartineau aceleasi familii.
Toti erau din Haiti.
Asa, si?
Si le este teama sa nu fie dati peste cap de Conventia de la Varsovia.
Le-am explicat ca nu exista asa ceva aici,
dar chiar si asa, tot sunt speriati.
Au infiintat un comitet.
L-am cunoscut pe purtatorul lor de cuvant.
Mi-au dat asta.
Cei de la NTSB ce spun despre asta?
Cei de la NTSB nu se implica.
Nici cei de la FAA.
Toti s-au spalat pe maini.
Compania aeriana e inregistrata in Insulele Virgine,
e operatorul de turism pentru Cayman.
Echipajul e din Rusia. Inca nu stiu
daca avionul s-a prabusit in Haiti sau in Republica Dominicana.
Zilnic apare o alta varianta.
Dar avionul trebuia sa aterizeze aici, in Statele Unite?
Se pare ca toti au uitat asta.
FAA nu intentioneaza sa-si bage nasul.
Prea multa munca, prea multe frecusuri, din toate prea mult.
Nathan?
Nu-mi place cum miroase.
Daca cei de la FAA nu se implica,
inseamna ca un astfel de proces ar putea dura ani de zile.
Inseamna sute de mii de dolari.
Si inseamna ca putem uita de Protocolul de la Haga.
Nu-mi place.
Scuzati-ma,
de cand ne este teama de procesele care dureaza ani la rand?
Oamenii acestia vor fi facuti praf
sub pretextul ca nicio conventie
nu inseamna acelasi lucru in Unterlinguen.
Si nici in Kinshasa.
Va apare un judecator cu propriul calculator si ce va spune?
"Bine, sa ne imaginam un copil in varsta de 2 ani
care si-a pierdut mama".
"Cam cat din timpul ei
vom putea spune ca i l-a dedicat zilnic?"
- Michael? - Cel mult 3 ore.
E o mama buna.
Pana la varsta de 18 ani,
3 ore pe zi, timp de 365 zile,
timp ce costa 8$ pe ora,
plus dobanda obisnuita...
rezulta un pic mai putin
de 100,000$, in cel mai bun caz.
- Iar avionul nici macar nu era plin. - Vezi?
Cat de departe te va duce asta?
Nu poti nici macar sa-ti duci amanta intr-o calatorie de un weekend.
Nimic.
Bine, fie. Dar maine dimineata,
oamenii acestia se vor afla in biroul meu.
- Ce vrei sa le spun? - Trimite-i la mine.
Le voi explica totul. Vor intelege, nu-ti fa griji.
Altceva?
A sosit cel cu care trebuie sa te intalnesti.
Cine-i tipul asta? Aminteste-mi.
Joseph Kay.
Seful departamentului din St. Louis.
- Nu sunt sigura ce doreste. - Seful unui departament?
Cam asa ceva.
"Cam asa ceva".
"Nu sunt sigura ce doreste".
Ce vrea sa-nsemne asta?
De ce l-au trimis la mine?
- Ai fost recomandat. - De catre cine?
- Cine de sus? - Ross.
Inteleg.
- A sunat fiica ta. - A, da?
Ti-a lasat mesaje acasa si...
Da, stiu. Am uitat.
Dorea sa discutati despre vacanta.
Dorea sa stie daca e "la fel ca de obicei".
A sunat fiica sau sotia mea?
Fiica ta.
Bine, o s-o sun.
Da?
Toata glucoza asta...
Da?
Ma ingrijoreaza.
Te pot examina daca vrei.
Sunt doctor.
Bine...
Cu ce va pot ajuta, dr. Kay?
Lucrati la St. Louis, corect?
Nu stiu daca e potrivit...
Nathan, cred ca m-ai inteles gresit.
Vorbesc serios.
Nu trebuie sa iei hipoglicemia in deradere.
De fapt, n-ar trebui sa iei niciun simptom in deradere... niciodata.
Nu-ti poti imagina numarul celulelor pe care le arzi zilnic.
Desigur, imi vei spune ca si produci.
- Nu vreau sa te intrerup... - Dar nu este asa.
Neuronii nu pot fi inlocuiti. Mor zilnic cativa.
Cu fiecare zi tot mai multi.
Toata glucoza pe care ti-o pompezi e doar energie ieftina.
Foarte daunatoare pentru tine si pentru neuronii tai.
Multumesc pentru ca te preocupa sanatatea mea, dar ma simt bine.
De ce nu-mi zici mai bine ce doresti de la mine?
Usorul tremur al mainilor
il ai de mult timp?
E o chestie matinala, corect?
Cand te trezesti?
Muncesti prea mult.
Sigur.
Scuza-ma.
Da, ingerasul meu.
Da, scumpo, stiu.
Da, da.
Te suna tati mai tarziu, acum sunt...
Stai, asteapta.
Vrei sa ma scuzi o clipa?
Da?
Uh-huh.
Scumpo, nu pot vorbi acum cu tine.
Rachel, verifica-l pe tipul ala... Acum.
Sigur ca vii in vacanta.
Sigur ca da.
Nu, scumpo, nu pot veni sa te iau.
Vom face ca data trecuta, eu...
Mai vedem.
Bine, te mai sun eu. Te iubesc.
Sa nu-mi mai faci niciodata asa ceva. Niciodata.
Am un tip enervant in birou.
O fi enervant, dar nu mintea.
E seful departamentului din St. Louis.
Ross nu ti-a mai spus nimic altceva?
Nu, nimic.
Se spune ca lebada canta o singura data,
chiar inainte de a muri.
Da, stiu.
Simte ca va muri, asa ca incepe sa cante.
Nu din cauza durerii.
Dimpotriva, canta de bucurie.
E bucuroasa ca va muri.
- Numarul legendelor despre lebede... - Dr. Kay.
Se mai spune ca lebedele
calauzesc si tin companie mortilor,
pentru a-i ajuta sa treaca pragul.
Asta-i preferata mea, o veche legenda celtica.
- Da, o stiam. - O stiai?
- Da, mi-a spus-o sotia mea. - Ti-a spus-o sotia ta?
Corect.
Adica fosta ta sotie?
Toti traim in case de sticla.
Inteleg.
De ce nu-mi spui, in sfarsit, cu ce te pot ajuta?
Cred ca eu sunt cel care poate face ceva pentru tine.
Dar iti vei da singur seama.
Anumite experiente pot fi nelinistitoare.
De ce sa-mi dau seama, pentru numele Domnului? Ce experiente?
Abia conturez nevoia de a fi pregatit.
E o amenintare?
Nu, nu e o amenintare.
E un mesaj.
Dar nu sunt prea sigur ca esti pregatit sa-l auzi.
Cum de stii atat de multe despre mine?
M-ai verificat? M-ai...
Ross e cel care ti-a povestit toate acele lucruri?
"Nevoia de a fi pregatit". Ce vrea sa insemne asta?
Nu-l cunosc pe acest Ross.
Nu l-am intalnit niciodata.
Si cred ca stii ce vreau de la tine.
Cred ca stii foarte bine.
Alo?
Eu sunt.
Buna, Claire.
Da, sunt aici.
Tracey e acolo?
Da, sigur. Vrei sa vorbesti cu ea?
M-a sunat astazi. Vroia s-o sun inapoi.
Stiu, mi-a spus.
Tracey doarme. E in pat.
Deja? Se simte bine? Ce s-a intamplat?
Toata ziua a asteptat s-o suni.
Deseneaza lucruri pe care nu le inteleg
si se trezeste noaptea.
Nu, nu se simte bine.
Pot face ceva?
Hai sa vorbim alta data despre asta, bine?
Ii voi spune ca ai sunat.
Bine.
Nathan.
Nathan! Nathan.
Am venit sa-mi cer scuze pentru azi dimineata.
Am fost putin cam brutal si doream sa ma scuz.
Vreau sa-ti arat ceva, nu departe de aici.
Nathan, stai. Aculta-ma.
Vreau sa-ti arat ceva,
insa nu stiu daca vei putea sa asimilezi, asta-i tot.
M-am saturat de misterele tale. Sunt obosit.
Nathan, dureaza doar 5 minute,
nu mai mult. Dup-aia plec.
N-o sa ma mai vezi niciodata, ai cuvantul meu de onoare.
- Pe cuvantul tau? - Da.
Pe cuvantul meu. Stii cine sunt,
stii unde lucrez, esti avocat.
Daca gresesc cu ceva, orice ar putea sa...
Nu ti-ar lua nici 5 minute sa-mi distrugi cariera.
Nathan, crede-ma, e important.
Trebuie sa vezi.
Jur.
E important. Vino cu mine.
5 minute. Sau 10, nu mai mult.
SI gata, plec.
M-ai adus pana aici ca sa-mi spui asta?
Ce naiba inseamna?
Sau face parte din mesaj?
Apari cu ghicitorile astea
si te astepti ca eu sa...
Il vezi pe tipul ala, pe pustiul in jacheta portocalie?
Il vezi?
Da, il vad. Si ce daca?
Il cheama Dennis. Acum 10 ani, in aceeasi zi,
tatal lui a murit aici.
Astepta trenul, asa cum facea in fiecare seara.
A avut un serviciu bun, o familie fericita.
Insa intr-o seara, s-a saturat.
Cand a venit trenul expres, a sarit.
Era prieten cu tine?
In ultimele zile,
Dennis a venit aici in fiecare seara.
- In fiecare seara. - Raspunzi vreodata unei intrebari?
Uita-te la el.
- De ce as face-o? - Uita-te la el.
Pentru ca in aproximativ dua minute,
Dennis va fi mort.
Ce naiba...
Esti nebun.
Complet nebun.
Trebuie sa mergeti spre iesirea spre strada, peste peron.
Priviti!
Are o arma!
N-o face! Nu trage, baiete!
Te rog, lasa arma jos!
E pentru prima data?
Pari cam tanar.
A venit sa-l vada pe dr. Kay.
- Bine. - Va veni sa te ia din camera de zi.
- Pe aici? - Da.
Cred ca e minunat ceea ce faci.
Ai venit sa-l vezi?
Va fi aici. Dar trebuie sa astepti.
Vino aici.
Ce s-a intamplat?
S-a intamplat ceva?
Metastaza miocardica.
Cancerul muschiului inimii.
Foarte rar, nu?
S-a scris un articol despre mine intr-o revista.
E in camera mea, daca vrei sa-l vezi.
Aparent, as putea da ortu' popii de pe o zi pe alta,
dintr-un moment in altul.
- Jeremy. - Nathan.
Cu ce te ocupi, Nathan?
Sunt avocat. Ai idee daca va intarzia?
Primul doctor care m-a vazut, stii cum i-a spus?
"Cardiomiopatie hipertrofica."
Uau.
Iti vine sa crezi?
Tu si cu mine
il vom plesni pe ticalos cu un proces.
Ce parere ai?
Din punct de vedere legal, nu e chiar domeniul meu.
Buna, Jeremy.
- Te-ai trezit deja? - Da.
- La multi ani! - Da, multumesc.
Ti-ai facut un prieten nou.
- Esti noul voluntar? - E avocat.
El si cu mine ii vom tranti un proces doctorului.
Ei bine... ne vedem mai tarziu.
Pa.
Simti mirosul asta?
A ceva mucegait?
Dincolo de mirosul detergentului...
simti a ce miroase?
Duhneste a moarte pe aici.
De ce crezi ca ii convine?
I-a murit un copil, de asta.
Noi, toti cei de aici, vom iesi in saci de plastic,
iar ea stie asta.
Crede ca atunci cand ne vom intalni cu ingerasul ei acolo sus,
ii vom spune ce mai face mamica.
Si vom avea grija de el.
Sa fie sigura ca-si va manca cina si va ajunge in Rai.
Pe naiba voluntariat.
Dar tu?
Si tu ai un mesaj de trimis?
Pe cine ai acolo sus, a?
O sa plec curand, asa ca profita din plin.
Cineva "scump si drag"?
- Sau poate... - Scuza-ma.
Hei!
Intoarce-te!
N-am vrut sa sune asa!
Nu stiu cum sa mor.
Niciunul dintre noi nu stie cum sa moara.
Dar poate ca...
undeva adanc in noi
o parte din noi stie cum.
Poate ca nu-i chiar atat de ingrozitor cum pare.
Incearca sa te odihnesti.
You know, Nathan, the dying have taught me one thing...
Sa stii, Nathan, ca moartea m-a invatat ceva...
Ca poti privi Moartea in ochi si sa continui sa traiesti.
Misiunea noastra e sa le tinem companie.
Tinem companie celor aflati pe moarte,
sa se poata departa in pace.
Grozav, dar ce legatura are cu mine?
Eu, a mea.
Mica mea constiinta,
micul meu confort, mica mea viata.
Dar ceilalti, Nathan? Te gandesti vreodata la ei?
Dar la Dennis? Te-ai gandit la Dennis?
Daca stiai ca-si va spulbera creierii,
de ce nu ai facut nimic?
De ce nu ai incercat sa-l asculti?
Cine i-a tinut companie lui Dennis sa se poata "departa in pace"?
Si de unde stiai ca va muri?
De data asta vreau un raspuns, nu una dintre...
- Am vazut. - Ai vazut?
- Da. - Cum ai vazut?
Ii scria in frunte?
- Da. - Da?
Ma dau batut. N-am dormit azi noapte din cauza ta,
- si trebuie sa merg la serviciu... - Nathan,
oamenii care vin aici,
au parcurs deja un drum lung
pavat cu suferinta.
Insa au avut timp sa se pregateasca.
De multe ori moartea vine...
pe neasteptate. Nu poate fi preconizata.
Da, stiu.
De exemplu, sa spunem ca traversezi strada intr-un moment nepotrivit,
iar corpul renunta... pur si simplu.
Cat ai pocni din degete, esti mort.
Vedem zilnic asta.
Acesti oameni nu au timp sa desfaca nodurile.
Nu au timp sa se pregateasca.
Si astfel..?
Si astfel...
rolul Mesagerilor este de a le da si acestor oameni
o sansa de a se reconcilia.
- "Mesageri"? - Da.
Nu inteleg.
Exista oameni care stiu dinainte
cand va muri cineva.
Sa spunem ca... "au primit mesajul".
In aceste cazuri,
treaba lor e sa ajute persoana sa se departeze in pace... reconciliata.
- Iar tu esti unul dintre "Mesageri"? - Da, sunt.
- Stii cine va muri? - Da.
- Vezi? - Da, vad.
Si ii ajuti sa se indeparteze linistiti.
Nathan, imi dau seama ca-i greu de crezut...
dar Dennis nu s-a indepartat impacat.
- Nu. - De ce?
Nu reusim de fiecare data. Uneori ajungem prea tarziu.
Nimanui nu-i sta in putere ora mortii.
Nimanui.
Nu te cred.
Fie cum vrei tu, Nathan.
Dar lucrurile acestea pot continua sa existe
indiferent daca crezi sau nu in ele.
Stiu cand cineva urmeaza sa moara... vad.
Si fac tot ce imi sta in putere pentru a-l pregati pentru ceea ce va urma.
Cred c-am auzit destule azi.
Mai exact, ce incerci sa-mi spui?
Incerci sa-mi spui ca voi muri curand? Asta e?
Ti-am spus totul. Stii totul.
Mai du-te naibii.
Grabeste-te.
Sam. Sam, grabeste-te.
Adu si aia. Grabeste-te.
Respira, respira, respira.
Avem nevoie de un corset de gat si atele. Adu-le aici.
Priveste direct in lumina.
Nu te misca.
Mirosul fantomelor.
Urmeaza mirosul fantomelor si vei gasi floarea.
Ce ai spus, scumpo?
E un cactus.
Infloreste o data pe an, la miezul noptii.
Doar o data.
La 12:00 ziua, floarea moare, si miroase ca fantomele.
Floarea miroase a fantome?
Da, dar e foarte placut.
Mami a spus ca fantomele miros frumos.
Noaptea Infloririi Cereusului. Da, imi amintesc.
Mami mi-a povestit si mie.
E o legenda hindusa.
Scumpo, pot vorbi cu mami?
Spune c-o sa te sune ea.
Tracey?
Alo?
Mi-am facut toate analizele, toate...
La creier, la inima, la plamani, la sange.
Mi-au analizat urina, saliva, sperma...
Mi-au facut toate testele
si n-au descoperit nimic.
Nimic. Uite dosarul.
Uita-te pe el.
Un pic de hipoglicemie, nimic altceva.
Chiar nimic altceva.
Ma bucur sa aud asta, Nathan.
- Ma bucur pentru tine. - Din acest moment,
dispari din viata mea.
Nu ma suni, nu ma vizitezi, nimic.
Daca te mai vad pe aici sau in alta parte,
chem politia... Ai priceput?
Pot sa-ti arat ceva?
- Nu. - E o fotografie.
Anna Rachevsky.
Simpatica. Acum pleaca.
Dintr-o familie de rusi.
Fotografia a fost scoasa in ziua in care a ajuns la New York.
Nu-mi pasa.
Nu prea avea bani, din cate se observa din poza.
Intentiona sa faca o facultate, dar cel mai mult s-a apropiat de una
cand lucra la cafeneaua Universitatii din New York.
Seful ei o trata ca pe un animal.
Studentii nici macar nu observau.
Cu exceptia unuia.
Si el era strain...
era francez.
Amabilitatea pe care i-a aratat-o a fost bine venita.
Dar mai tarziu, a fost concediata.
A pierdut legatura cu ea.
Sfarsit.
Anna Rachevsky, mda.
- Revin? - Da.
Lucreaza la Restaurantul Greenwind din Queens.
In schimbul de noapte.
Nu-i prea bine platita.
Are un copil, un baiat.
Ar trebui sa treci s-o vezi.
Sunt sigur ca i-ar face mare placere.
Da, poate ca voi face asta.
Bun.
Ce?
M-ai inteles?
Nu.
Ce?
De data asta ce-a mai fost? Ce-ai vazut?
Spune-mi. O lumina licarind?
Un fel de brad de Craciun care incepe sa...
De fapt nu, Nathan,
e o lumina stralucitoare care invaluie persoana.
Dar nu acesta e lucrul cel mai important.
Care-i cel mai important lucru?
Cel mai important lucru e ca dintr-o data pur si simplu vei sti.
Vei sti ca va muri.
Nathan?
Ce faci aici?
Ce fac? Ei bine, eu...
Sunt aici.
Arati mai bine ca niciodata.
Ei bine?
Ce? Nu, eu...
Eram doar in trecere.
Esti bine?
Erai in trecere pe aici?
Da, ma reintorceam in oras.
Am fost in Queens si plecam acasa.
Imi era pofta de o cafea, asa ca iata-ma.
Pui mult zahar, nu?
Da. Arati bine.
- Poftim? - Am spus ca arati bine.
Stai bine cu sanatatea? Bine?
Pari a fi perfect sanatoasa.
Da, e buna.
Mi se pare ciudat sa te revad.
Scuza-ma.
- Esti insurat? - Divortat.
Oh.
Eu n-am avut timp.
A plecat inainte sa ne casatorim.
Inca isi mai face timp sa ma faca praf la primul gand.
Dar as putea spune ca e si ceva bun.
Un baietel.
- Ce-i asta? - E pentru tine.
Sunt numerele mele. Acesta...
e linia directa a lui Rachel, asistenta mea,
iar acela e numarul meu de mobil.
Sa nu eziti sa...
Daca ai vreodata nevoie de mine,
daca se intampla ceva,
suna-ma. Bine?
Daca se intampla ceva, te sun.
Bine.
Si cam ce s-ar putea intampla?
- Cati ani are fiica ta? - Sapte.
Vorbesti in franceza cu ea?
- Nu, nu prea. - Ar trebui.
Stiu.
Uita-te la mine, abia mai vorbesc ruseste.
Dar cand s-a intors tatal meu a tot vorbit si vorbit...
Nu se mai oprea din vorbit.
- Ti-am spus ca s-a intors tatal meu? - Nu.
Nu mai auzisem nimic de el de ani de zile.
- De tatal tau? - Da.
S-a volatilizat.
Dar acum doua saptamani am primit o scrisoare.
Iar in scrisoare, era o poza de-a lui,
numarul lui de telefon si adresa.
Era sofer de taxi in Toronto.
Exact in aceeasi zi a primit si el o scrisoare,
cu o poza de-a mea, numarul meu de telefon,
si un bilet spre New York.
Vezi? De doua saptamani cred in minuni.
- De unde erau scrisorile? - Nu stim cine le-a expediat.
Am incercat, dar n-am aflat niciodata.
Doctorul Kay... de la Spitalul din St. Louis,
iti spune ceva?
Sa-l ia naiba de oras oceanic si la naiba si cu New Jersey.
Uite una lunga: "Draga, Jeremy,
si eu implinesc azi 17 ani".
Mama lui e cea care...
Cine te-a intrebat?
Ce?
"Nu ne cunoastem si poate ca ti se pare ciudat,
dar de cand ti-am auzit povestea la radio,
ma gandesc frecvent la tine".
"Iti urez o aniversare foarte, foarte fericita.
Scrie-mi, daca vrei. Cu drag ,,Jennifer."
Mda, sigur. Si eu te iubesc.
Data viitoare trimite-mi o poza cu fundul tau dragalas, Jennifer.
Pa, pa. La multi ani!
Copilul Isus. Minunat.
Jeremy.
- "Draga Jeremy, bla bla bla". - Jeremy.
"...speram ca vei putea fi externat in curand".
Jeremy, poti sa te uiti la mine?
Cretinilor, voi muri in acest spital!
De asta ma aflu aici, n-ati inteles naibii?
Jeremy, ce se intampla?
Se intampla ca mama mea cea idioata
s-a dus la un post de radio sa spuna lumii
ca bietul ei copilas isi aniverseaza ziua in curand
si ca bietul ingeras va muri de o boala foarte grava si rara.
Si duzini de cretini pe care nici macar nu-i cunosc,
mi-au scris sa-mi ureze la multi ani,
si... la naiba.
La naiba!
Fir-ar al naibii,
de ce trebuia sa mi se intample mie?
Am 17 ani.
Am 17 afurisiti de ani, nu pricep.
Jeremy, n-ar trebui sa vorbesti astfel.
Serios? Si ce,
ar trebui sa zac aici cu gura inchisa?
Stii ce-a spus mama cand i-am spus ca voi muri?
Se uita la mine de parca zicea
"Vai, nu, Jeremy, iti interzic sa spui asa ceva".
Dar voi muri. Stiu ca voi muri.
Si cum te face sa te simti, Jeremy,
faptul ca stii ca vei muri?
Ma gandesc la cate lucruri frumoase voi pierde.
Si asta te infurie.
Da.
Si, de asemeni...
Nu stiu.
Vreau ca oamenii sa ma vada cum sunt in mod firesc.
Stii?
Vreau ca oamenii sa ma asculte.
As vrea ca cineva sa ma asculte.
Am fost de acord sa va vad pentru ca...
Aveti un caz solid.
Imi pare rau, nu inteleg.
Nu vorbesc limba creola.
Spune ca si-a pierdut ambii copii in accident.
Spune ca stie ca ne poti ajuta.
- Spune ca... - Doamna, va rog.
...se roaga pentru tine.
A mai spus si ca ai o inima mare.
- Spune-i ca se inseala. - O poate vedea.
- Se inseala! - Daca refuzi sa ne aperi,
vor afla si restul avocatilor,
si ne vor refuza si ei.
- Toti. - Va rog, dle, faceti ceva pentru noi.
Nu.
Nu, nu este adevarat.
Bine.
Dar aveti un caz solid.
Bine.
Paseaza, paseaza!
Alonzo!
"L-a intrebat daca e din Galilea.
"Cand a aflat ca se afla sub jurizdictia lui Irod,
"l-a trimis la Irod,
care se afla in Ierusalim atunci".
"Cand Irod l-a vazut pe Isus,
"s-a bucurat foarte tare,
"deoarece dorea sa-l vada de mult timp.
"Pentru ca auzise de El
"si spera sa-l vada pe Isus facand vreo minune.
"Irod i-a adresat cateva intrebari,
dar Isus nu a dat niciun raspuns".
S-a reintors sa ma viziteze.
Mi-a spus din nou ce sot minunat ai fost.
De acolo de sus,
vede tot ce faci pentru mine.
Si Sfanta Fecioara a fost aici.
Sfanta Fecioara a fost aici?
Da.
Ne-a privit prin fereastra.
Vezi?
Acolo, pe bufet,
e mana ei.
A lasat-o pentru noi,
sa stim ca se gandeste la noi.
E mana sotiei tale.
Sa stii c-ai pute-o saruta.
Nu.
Te rog...
O mama n-ar trebui sa-si ingroape fiica.
Nu, n-ar trebui.
Dar ar trebui sa lasi mortii sa fie printre cei morti.
Trebuie.
Am vazut-o pe Anna. M-am dus s-o vad.
A spus ca n-a auzit niciodata de tine.
Insa fotografia, biletul de avion... Stiu ca-s de la tine.
Care e jocul tau?
De-a ce te joci cu acesti oameni?
Pur si simplu am facut ce-a trebuit sa fac.
Tatal si-a regasit fiica,
iar fiica, tatal.
Anna tot va muri.
Dar speram ca va muri mai impacata cu ea insasi.
Nu-i un joc.
Dar daca va muri, protejeaz-o, fa ceva!
Altceva nu pot face.
Ti-am spus, nimeni nu are putere asupra orei mortii.
Anna!
- Cred ca-i pentru tine. - Cine e?
Cred ca-i dl. Frumos.
Cine e?
- Nathan? - Buna.
- Ce faci aici? - Te deranjez?
Nu, sigur ca nu. Intra, intra.
Verisoara mea a nascut in aceasta dimineata
si sarbatorim aceasta nastere.
Cred c-ai trecut pe langa Micha. El e tatal.
A iesit cu lvan, fratele meu.
Ele sunt Marina, Stephanie.
Ai cunoscut-o pe Judy, cumnata mea.
Vino sa te prezint mamei mele.
Mama.
El e Nathan, un bun prieten de-al meu.
Ma bucur sa va cunosc.
Nu-i nimic. Nu-i nimic.
Ma ocup eu.
Suntem cablati la cladirea de alaturi.
Poate ca au taiat ei ceva.
Ia uite cine e aici!
Mandria si bucuria mea.
El e.
Tata, el e Nathan.
- Buna. - Incantat de cunostinta.
Ne-am cunoscut cand lucram la universitate.
Scuzati, lumina nu functioneaza.
Anna, stai, n-ar trebui sa atingi alea.
Am vazut cum facea Ivan. Nu poate fi prea complicat.
Opreste-te, te rog. E periculos.
Nu putem sta pe intuneric, nu?
Asculta-ma, vorbesc serios.
N-ai idee cati oameni...
Nu. Tine-mi asta. Tine-o.
O secunda. Bine.
Poftim.
Vezi?
Acum se aprinde.
Anna, trebuie sa-ti spun...
Nu, te rog.
Bine. Ok.
Ai dreptate.
Ne ocupam mai tarziu de ea.
Hai sa bem ceva.
Mi-am facut o verificare recent...
- O ce? - O verificare.
Oh.
Si mi-am spus...
Sa spunem ca,
poate ar fi o idee buna sa te verifici si tu.
Fa-ti o verificare.
Eu? De ce?
Nu se stie niciodata.
Daca vrei, am adresa...
Vrei sa te insori cu mine,
dar mai intai vrei sa te asiguri
ca sunt imaginea sanatatii. Asa e?
Glumeam.
Ai baut vreodata vodka georgiana?
Nu. O sa te gandesti la asta?
La a ma marita cu tine?
Daca ma duci la Paris, nicio problema.
Serios, n-am nimic. Jur.
Nu inteleg de ce esti atat de preocupat.
Sanatate!
Ivan?
Un moment. Ivan.
Tata, nu atinge aia.
Tata!
Pot beneficia de ea si eu, si fiul meu, si tatal meu.
- Nu. - Ascultati-ma, a muncit toata viata,
iar acum se afla aici si are nevoie de ingrijiri medicale,
asa ca nu-mi spuneti ca nu puteti face nimic.
Il veti trata...
Daca aveti amabilitatea de a ma asculta, va voi explica...
Voi sta langa el cat timp va avea nevoie de mine.
Nu, n-am amabilitatea de a va asculta.
Scuzati-ma, pot vorbi cu seful dv. ?
Eu sunt responsabila aici.
E totul ok. Nu-i nimic.
Tatal dv. e cetatean canadian,
iar acest program se aplica doar rezidentilor americani.
E asigurat in Canada. Are asigurare.
- Da? - Da.
In acest caz, costurile vor fi acoperite.
Intre timp, pentru noi nu e nicio diferenta.
- Daca despre bani e vorba... - Nu-i nimic, nu-ti face griji.
- Pentru dumneata nu-i nicio diferenta? - Nu, nu-i nicio diferenta.
Bine. Du-te si spune-i.
Du-te si spune-i tu.
E adult, esti adulta...
- Dna Rachevsky? - O secunda.
Du-te dumneata si-i spune c-a plecat din Rusia pentru asa ceva.
C-a venit sa-si caute copiii in America pentru asa ceva!
- Dna Rachevsky. - Ce? Ce e?
Imi pare rau...
Ce e?
"Nimeni nu poate influenta ora mortii", iti amintesti?
Prostii! Numai prostii!
Am salvat-o pe Anna.
Am ajuns la timp si am impiedicat-o
sa atinga afurisita de cutie electrica
si n-a murit. A murit tatal ei.
Nu Anna, tatal ei, cretinule.
Nathan, calmeaza-te.
Ce fel de joc joci cu noi?
Reunesti tatal si fiica,
iar pe mine ma trimiti aici.
Stiai ca ma voi duce. O stiai prea bine.
M-ai trimis acolo s-o vad murind?
Asa e, ticalosule?
- Asculta-ma... - Te crezi Dumnezeu,
dar nu esti decat un pervers nenorocit si un doctor de doi bani.
La fel e si la tine la spital, nu?
Iti privesti pacientii murind unul dupa altul.
Asa iti primesti trantele, asa iti primesti...
Nathan, spune-mi ce s-a intamplat. Spune-mi.
Tatal ei e cel care a murit.
Asta s-a intamplat.
Anna e bine. Anna nu va muri,
asi nici eu. Si nu exista nicio lumina
sau alta porcarie.
Inca doarme?
Asa pare.
Nathan.
Nathan!
Claire?
Te simti bine?
- Claire? - Va multumim c-ati sunat la urgente.
Momentan, operaorii nostri sunt ocupati.
Ne-a spus ca totul e bine.
Cine?
Pediatrul ei... saptamana trecuta.
L-am vazut acum 10 zile.
Noua.
Acum noua zile.
L-a consultat pe Paul si ne-a spus ca totul este in ordine.
A spus ca Paul e zdravan si sanatos.
Probabil avea dreptate.
Dar acum, fiul meu e mort.
Da.
Fiul meu e mort, iar tu spui
ca tipul care l-a consultat si a spus ca e sanatos,
tipul acela avea probabil dreptate?
Este probabil... intr-adevar, foarte probabil
ca Paul sa fi fost victima unui sindrom al mortii infantile neasteptate.
E cea mai misterioasa cauza a deceselor.
Cea mai misterioasa, cea mai arbitrara...
si cea mai cruda.
Sunteti furios, e ceva firesc.
Sa lasam deoparte furia mea.
Cineva nu si-a facut treaba, iar un copil inocent a murit.
Aceasta este realitatea.
Nu e niciun mister.
Un deces inexplicabil?
Nu stiu ce inseamna asta.
Nu exista.
E doar o metoda de a acoperi incompetenta cuiva.
Se intampla zilnic.
Daca doriti, exista o procedura...
Probabil singura care ne permite sa eliminam
cea mai comuna ipoteza.
Nici nu intra in discutie.
Puteti sa va acordati un timp sa va ganditi la asta.
Nu. Fara autopsie.
Nici nu se pune problema.
Iti interzic sa-mi atingi copilul.
De ce unii sunt victime, iar altii nu, este...
"Draga Jennifer,
"as vrea sa vorbesc cu tine despre noptile lungi in care sunt singur".
"Despre traversarile nocturne..."
"Traversarile desertului plin cu fantome..."
"si despre inimile pe care le aud"
"pulsand adanc in aceste incaperi,"
"adanc in aceste trupuri,"
"aceste inimi care vor sa continuie sa pulseze, sa nu se opreasca".
"Spun ca viata merita traita si vor mai mult de la ea."
"Nici inima mea nu a renuntat."
Stiu ca-i greu pentru tine.
Stiu cat te-au costat toate astea,
cat costa o spitalizare...
si mai stiu ca tu, cu turele de noapte...
Nu, Nathan.
E dragut din partea ta.
Mi-ar placea sa te ajut. Nu-i prea mult,
dar macar nu va trebui sa-ti faci griji pentru bani.
Asta-i tot. Macar atat sa fac.
Nu.
"Aici, toti cred in Dumnezeu..."
"Insa eu,"
"cred in bataia inimii mele"
"si pulsul din vene".
"Cred in forta mea launtrica".
"Daca vei veni sa ma vezi, iti voi povesti viata mea de aici,"
"despre clipele in care temerile se ivesc si te inalta atat de sus..."
"...incat te fac sa te simti ametit..."
"...si neputincios".
"Treci prin astfel de momente"
"si te gandesti ca esti dus... si tremuri".
"Insa uneori...."
"da, uneori... descoperi inlauntrul tau"
"o forta nebanuita".
"Vei zari aceasta forta..."
"o vei vedea... daca vei veni sa ma vizitezi".
"Stiu ca voi muri in curand,"
"si mai stiu ca ma aflu aici pentru a invata ceva".
"Cand voi fi invatat ce am venit sa invat,"
"ma voi duce. Stiu asta".
"Dar in mintea mea,"
"nu-mi pot imagina ca viata se sfarseste".
Buna, Nathan, sunt Anna.
Te deranjez?
Nu, chiar deloc.
Ce mai faci?
Pai...
M-am gandit la oferta ta
si cred c-o voi accepta.
Bun. Sun imediat la banca.
- Bine? - Da.
Nu te-am inteles, ingeras.
Ce ai spus?
Aseara a fost furtuna.
Serios?
Da.
- Si cum a fost? - Am vazut fulgere.
Scumpo, nu pot sta prea mult la telefon.
- Tati? - Da.
Nu vreau sa merg singura cu avionul.
De ce, scumpo? Ce nu e in regula?
Vreau sa vii sa ma iei.
Nu vei fi singura.
Va fi cineva care iti va tine companie.
Mereu am procedat asa.
- Dar mi-e frica. - Ti-e frica?
De ce ti-e frica, draga mea? N-ai niciun motiv...
Mi-e frica sa vin singura cu avionul.
Mi-e teama de furtuni.
- Mi-e teama de fulgere. - Fa-o.
- Tati? - Da?
Vreau sa vii sa ma iei.
Dle, vreti sa veniti cu mine?
- Pentru ce? - Dle, va rog.
- Pleaca naibii de langa mine, bine? - Scumpo, trebuie sa inchid.
- Draga mea, te sun mai tarziu. - Lasa-ma in pace, da?
- Inca nu. - Dle, trebuie sa veniti cu mine.
Sau ce?
Ce te faci acum, cretinule? Ce te faci?
Toti la pamant!
Anna, ma auzi?
Anna.
- Esti teafar? - Cheama pe cineva.
Cheama pe cineva. Anna.
Alo?
E vorba de Anna.
Stiu.
Unde esti?
Vin si te iau.
- Nu. - Spune-mi unde esti, te rog.
Cat timp mai am de trait?
Spune-mi cand.
Nathan, timpul ramas iti apartine.
Spune-mi cat timp. Spune-mi.
Nu stiu.
Nu ma lua cu de astea.
Pentru altii stii.
Spune-mi cand.
Nu pot decat sa ajut.
Nathan, spune-mi unde esti.
Pot sa intru?
Am fost sa vad
familia Rachevskys.
Am vrut sa le spun
c-a murit din cauza mea.
Daca n-as fi dus-o la banca,
ar mai fi fost printre noi inca.
Fiul ei ar mai fi avut inca mama.
Dar n-am avut curajul acesta.
Iti amintesti cand m-ai sunat
de la spital in acea zi?
Ai spus c-ai salvat-o? Greseai.
Astazi spui c-ai ucis-o, gresesti din nou.
Cu sau fara tine, Anna ar fi murit.
In locul tatalui ei sau cateva ore mai tarziu,
cazand pe scari.
Nimeni nu stie.
- Nimeni nu poate sti. - Nu vreau sa mor.
- Nathan... - Nu vreau sa mor.
O sa repet.
Nimeni nu are putere asupra orei decesului.
Alo?
Eu sunt.
Vreau sa vii sa ma vezi.
Vreau sa veniti imediat, amandoua.
Ce se intampla?
Nimic.
Trebuie sa veniti... amandoua.
- Nathan, ce se intampla? - Nimic.
- Poti sa-mi spui. - Da, sigur.
Voi fi bine.
Numai ca vreau sa va vad.
Scuza-ma, te sun mai tarziu.
Vei fi bine?
Da.
Esti sigur?
Da, desigur.
Imi pare rau.
Murise Paul, iar eu...
tipam la ea...
de parca era vina ei.
N-ai mai vorbit cu ea despre asta dupa aceea?
Nu.
A avut dreptate sa plece.
Sunt fericite amandoua. Asta-i bine.
Mereu a avut capul pe umeri.
Da. Intotdeauna.
Si-mi placea.
Imi amintesc de o fetita
de cand faceam practica.
Venea zilnic la spital
sa-si viziteze cel mai bun prieten.
Aproape se ineca in lac,
iar cel mai bun prieten al ei plecase dupa ajutor,
dar a avut loc un accident.
Se cunoscusera in timpul vacantei.
Nici macar nu vorbeau aceeasi limba.
Si totusi erau inseparabili.
Exista o conexiune intre ei.
O conexiune puternica.
Ea venea zilnic.
In fiecare zi.
Il tinea de mana.
Isi propusese
sa nu te paraseasca.
Si nu te-a parasit.
De ce imi spui acum toate astea?
De ce abia acum?
Am fost aici.
Nu ti-am ascuns nimic.
Am fost in fata ta tot timpul.
Nu trebuia decat sa deschizi ochii.
Tu esti cel care m-a chestionat cand mi-am revenit din coma.
Tu erai singurul care m-a crezut.
Da.
Kay, unde esti?
Nathan, sunt Rachel.
Toti cei de aici te cauta.
Unde esti?
Ti-am lasat sase mesaje pe mobil.
- Vrei sa ma suni? - Kay?
Unde esti? Ce se intampla cu mine?
Inainte de toate, nu te panica.
E o clinica in partea de nord est,
colt cu Lexington 44.
Iti vor injecta niste glucagon.
- Lexington cat? - 44.
Nu-i nimic, Nathan.
Sunt aici.
Ma intrebi unde mergem dupa ce murim?
Nathan, nu-i vorba despre a sti
daca exista ceva dupa moarte.
Important este sa fii viu inainte de a muri.
Astazi, acum. Complet viu.
Minunea vietii consta in clipa prezenta acum.
Mereu aflam prea tarziu.
Trebuie sa ma duc sa-mi iau fiica,
dar mi-e teama pentru ea.
Asa ca vei veni cu mine.
Vei veni cu noi.
N-ai vazut-o lumina alba invaluindu-te si pe tine, nu?
- Nu. - Bun.
Inseamna ca daca vei fi in avion cu noi,
nu se va intampla nimic.
Nu vreau ca Tracey sa fie in pericol.
E el sau ea?
Cum arata aceasta lumina, mai exact?
Ti-am spus.
E ca o aura alba ce straluceste din individ.
Si o vezi tot timpul?
Nu, o vezi o singura data, si atunci...
Dar nu asta e important.
Stiu, stiu.
El cine-i?
- Un doctor. - Lucrati impreuna?
Nu chiar. E mai complicat.
E un prieten de-al tau?
De ce e aici?
Calatoreste cu mine.
- N-am vrut sa calatoresc singur. - Ca Tracey.
Da, ca Tracey.
Se va intampla diseara?
Poate.
Asa sper.
Nu poti sti niciodata dinainte.
Stii de ce am venit? Adevaratul motiv.
Ai venit pentru ca i-ai promis c-ai sa vii.
Ai venit pentru ca iti iubesti fiica.
- Nu-i asa? - Sigur c-o iubesc.
Dar mai e ceva.
Fireste.
Uite, Nathan,
am o viata aici
si incerc sa construiesc ceva solid cu Tracey...
Stai, asculta!
Cred ca stiu ce incerci sa-mi spui
si cred ca putem evita genul acesta de...
...neplaceri?
Stii exact ce vreau sa spun.
Vreau sa vii cu mine.
Vreau sa ne intoarcem toti trei la New York.
Vreau sa vii acasa.
Putem evita genul acesta de lucruri.
Tracey, nu te uita.
Intoarce-te singur. Raman aici.
Vreau sa raman aici.
- Cu Tracey? - Da, cu Tracey.
- Mai ai nevoie de mine. - Nu.
Nu stiu.
Raman, asta-i tot.
E ceva ce ar trebui sa stiu?
Ceva ce nu mi-ai spus?
O sa pierd avionul.
Scumpo, stii cum se foloseste?
Apasa aici. Da, asa.
Bun.
- Tati? - Da.
Oamenii pe care i-am vazut mai devreme...
- Da? - Cei accidentati...
- Da? - Cei care au murit.
- Da? - Aveau si ei cruci?
Nu stiu. Poate.
Dar nu sunt ingropati sub ele, nu?
Cine?
O, nu.
Dar Paul e ingropat sub una, nu?
Da, scumpo.
Asculta-ma, draga mea,
daca mi se intampla vreodata ceva,
daca ma imbolnavesc sau... stiu si eu...
Ce faci?
- O sun pe mami. - O suni pe mami.
Bun, bine.
Si pe mai cine, daca mami nu este?
Daca trebuie sa ceri ajutor, ce faci?
- Tip. - Tipi?
Scumpo, vorbesc serios. Ce faci?
Plang? Gata, stiu, relaxeaza-te.
Apas aici.
Mi-ai aratat deja.
Bine.
Scumpo, iti amintesti...
cand a murit Paul?
Iti amintesti?
Cand a murit
am gasit un limax de gradina.
Imi amintesc.
Imi amintesc c-ai pus o multime de intrebari.
Multe, multe intrebari.
Ca de exemplu?
Ne-ai intrebat unde este.
Ti-am spus ca Paul e in Rai,
in Paradis, cu ingerii.
Si ne-ai intrebat daca te poti duce sa-l vezi.
Ai vrut sa te duci sa-l vezi.
Nu stiu daca ti-am spus mereu ce era corect.
- Nu-i adevarat? - Ce nu-i adevarat?
Ca Paul e in Paradis.
Ar putea fi.
Poate.
Dar sincer sa fiu,
nimeni nu stie. Nimeni nu poate sti.
- E ceva ce... - Stiu.
Stii?
Cand murim ne baga in pamant,
iar limaxii ne mananca, desigur,
si asa disparem.
Dup-aia nu mai existam.
Nimeni nu poate fi sigur nici de asta.
Dar uite ce cred.
- Vrei sa-ti spun? - Da.
Cred ca doar pentru ca murim,
nu inseamna ca nu mai existam.
Poate ca existam in alta parte.
Stii de ce cred asta?
Cand vezi un vapor disparand...
Ai vazut vreodata cum dispare un vapor in orizont?
Cand un vapor dispare in departare,
dispare,
dar asta inseamna ca nu mai exista?
Nu.
Bun.
Cred ca la fel e si cu moartea.
E asemeni vaporului ce dispare in orizont.
Doar pentru ca nu-l vezi, nu inseamna ca nu mai exista.
- Putem discuta? - De ce te-ai intors?
N-am vrut sa zburam.
Tracey si cu mine eram prea infricosati pentru a lua avionul.
Si-n afara de asta, nu ma grabesc sa ajung acasa.
Si ce intentionezi sa faci?
Aici? Nu stiu.
Sa stau.
Sa petrec ceva timp cu Tracey,
sa ne plimbam...
Poate ne-ai putea indica niste locuri in care sa mergem.
- Tracey mi-a spus ca voi doua... - Locuri de vizitat?
Nathan, ce se intampla cu tine?
- Nimic. - Cum adica nimic?
Ma suni in toiul noptii de parca...
Nu stiu...
Apoi apari cu dua zile mai devreme cu tipul ala ciudat,
si scoti replicile astea.
Acum vorbesti despre plimbari?
Ce se intampla?
Ai probleme la firma, asta e?
Nu, nu chiar.
Atunci ce e? Esti bolnav?
Din cate stiu eu, nu.
Din cate stii tu, nu?
Nu.
Am doar o mica hipoglicemie.
Cand se intampla?
Peste vreo doua ore, poate mai curand.
Aseara am mancat inghetata, inainte sa ajungem aici,
si am vorbit despre Paul.
Pe drum am vazut niste cruci
si dupa asta a vrut sa...
Cu tine vorbeste despre asta?
Zilele acestea nu prea.
Dar se simte bine?
Ultima data cand am sunat,
- se culcase deja... - Nu se culcase.
Nu se culcase?
- Nu. - Poti lua o pauza?
Cinci minute.
Nathan, peste o ora floarea asta se va ofili.
Infloreste o data pe an, o singura data,
- si inca mai trebuie sa... - Da, stiu, dar...
Scuze.
Cand ne-am dus acasa, la New York...
Iti amintesti care a fost primul lucru pe care l-ai facut?
Primul lucru.
Ai sunat la birou.
Ai vrut sa stii daca sunase cineva.
Abia il inmormantasem pe Paul,
iar tu te-ai refugiat in munca.
Te-ai inchis in furia ta.
Insa Tracey si cu mine eram acolo inca.
Eram vii.
Stiu ca te simteai vinovat.
Stiu ca te invinovateai
pentru ca l-ai auzit plangand
si nu te-ai dus sa vezi ce face.
- M-a chemat. - Nu.
Paul plangea si a adormit iar,
si chiar daca...
M-a chemat, dar nu m-am dus la el.
Nathan, Paul n-a chemat pe nimeni.
Paul e mort.
Am acceptat asta, la fel si Tracey.
Ea a acceptat in felul ei.
Iar acum, si tu trebuie sa accepti.
- Sunt pregatit. - Trebuie sa incetezi...
Nu stiu.
Nu stiu, Nathan.
Nu stiu ce sa-ti spun.
Sunt pregatit. M-am intors sa-ti spun.
Daca mi se intampla ceva...
De ce spui asta?
Am vrut sa stii ca m-am schimbat.
Stiu un parau, nu departe de aici.
Daca vrei, iti pot arata cum sa ajungi acolo.
Da.
Mi-ar placea.
Un parau frumos.
Asa e.
- Nu prea departe? - Nu.
Iarta-ma.
Buna, sunt Rachel, sun de la biroul lui Nathan.
Imi pare rau ca va deranjez, dar...
nu-i acasa, iar pe la birou n-a mai trecut de cateva zile.
Nici pe mobil nu-l gasim.
Suntem ingrijorati si ne gandeam ca poate stiti ceva de el.
Ne puteti suna, va rugam, daca aveti vreo veste?
Te cauta.
Da, stiu.
"Candva, cineva mi-a spus"
"'ca minunea vietii se afla in momentul prezent".
"Voi muri in curand,"
"si totusi, nu mai sunt dominat de frica".
"Viata e plina de comori"...
"de gesturi, de rasete,"
"de bucuria pe care am trait-o impreuna".
"Mi-o amintesc pe toata".
"Imi amintesc si respiratia ta,"
"de cand ai dormit in masina".
"Fata mamei cand ne-a vazut..."
"Am facut o multime de lucruri impreuna".
"Multe, multe lucruri."
"Am invatat multe..."
"Am cunoscut oameni minunati".
Buna, sunt Jennifer.
"Pretuieste-ti fericirea".
"Savureaz-o in fiecare clipa".
"Si mai presus de toate,"
"nu te intrista cand te gandesti la mine".
"Nu fi trista".
"Iar intr-o zi, daca vei dori sa vorbesti cu mine..."
"daca chiar iti vei dori..."
"alege un loc care iti place".
"Un loc in care mergeam impreuna".
"Vei putea vorbi cu mine... vei vedea".
"Pentru ca voi fi acolo".
"Si tine minte,"
"nu-ti fie jena sa le spui celor la care tii"
"ca ii iubesti".
"Va iubesc enorm pe amandoua".
Ai dormit bine?
Da.
Vrei sa-ti fac un ibric proaspat?
Nu, e bine asa.
Trebuie sa te vad. Trebuie sa vii aici.
Trebuie sa te vad acum, intelegi?
- Sunt aici. - Ia primul avion...
Sunt aici, sunt cu tine.
Cum adica aici?
Pe drumul spre aeroport, la Motel Crossroads.
Sunt aici.
Te astept aici.
M-ai mintit de la inceput.
Nu.
Ai spus ca-i vorba despre mine.
Asa ai spus.
Ai spus ca eu sunt cel care va muri.
Si ce am vazut? Spune-mi.
Eu eram cel care trebuia sa moara.
Trebuia sa fiu eu!
Asa ai spus!
Nu.
Nathan?
Tracey, l-ai vazut pe tati?
Nu.
Eu sunt un Mesager, asa-i?
Da.
Sotia mea va muri.
Da.
De ce nu mi-ai spus
cand ai venit sa ma vezi prima data
in loc sa faci pe misteriosul?
Cantecul lebedei si restul porcariilor...
Nu m-ai fi crezut.
Nu m-ai fi crezut nicio clipa.
Incercam sa te pregatesc.
Pentru ce sa ma pregatesti?
Esti un Mesager.
Un mentor al vietii.
Insa pentru a fi un mentor al vietii,
trebuie sa-ti amintesti de propria mortalitate.
- Trebuie. - Dar de ce trebuie sa moara ea?
De ce ea?
Toti Mesagerii pierd cea mai apropiata persoana.
Acesta este pretul... pretul de gratie.
Am platit acelasi pret.
Dar in timp,
vei sti ca ai fost acolo pana la capat.
Pana la final.
Acesta este pretul pentru a deveni un Mesager.
Dar nu am cerut niciodata asta.
Nu mi-a dat nimeni sa aleg.
Ai ales, Nathan.
Ti-ai facut alegerea cand ai hotarat sa te intorci,
dupa ce ai murit pe sosea.
Si te-ai intors.
Acum stii de ce.
Ce te-a readus inapoi?
Un chip.
Chipul cui?
Chipul lui Claire.
Era speriata..
Avea nevoie de mine.
Unde ai fost?
M-am ratacit.
Te asteptam.
Ma ratacisem.
Credeam ca ne-ai parasit,
ca ne-ai...
- Ne-am facut griji. - Stiu.
Dar nu-ti fie teama.
Acum sunt aici.
N-o sa va mai parasesc niciodata.
Sunt aici.
Adaptarea Bubuloimare
-------------------------------------------